Mé milé dítě.
Myslím, že jsem upadla.
Buď ráda, že jsem přišla, jinak kdo ví, jak dlouho bys tu ležela.
Kdy máš termín? - Za dva nebo tři týdny.
Už tak brzy? Tak to bys tu neměla pobíhat po nocích.
Sbor potřebuje více altistek.
Slyšela jsem, že potřebují i tenory,
ale zatím jsem se nepřihlásila.
Vezmu tě domů, v klidu a pomalu a pak zavoláme doktora Levina.
Myslím, že to není nutné. Vše je v pořádku.
Můžeš jít sama? - Ano.
Mé milé dítě.
Arctandere. Arctandere.
Arctandere, pojďte sem, honem! - Arctandere.
Arctandere.
Co se stalo? - Upadla v kopcích.
Už ji vezmu. Vezmu ji.
Doufejme, že tu doktor bude brzy.
Můžete jít zavolat a zjistit zda ho sehnali?
Ano. - Jděte. Tak jděte.
Tady, tady...
Já tak miluji Ježíše. - Ne, nemluv.
Celý večer jsem na něj myslela. Myslíte, že mi pomůže?
Musí mi pomoci. - Uklidni se.
Zhluboka dýchej.
Je doktor Levin na cestě? - Ano.
Raději tam znovu zavolejte a zeptejte se, kdy dorazí.
Nemyslíte si, že ji ztratíme? To se nesmí stát.
Zavolejte tam. - Nemůžu ji ztratit.
Samozřejmě, že ne. - Prosím, udělejte, co můžete.
Prosím, pospěšte si.
Ztrácí mnoho krve.
No ták, chytni se postele. Musíš být silná.
Tak je to správně. Dělej.
Tlač nejsilněji, jak můžeš. Nejsilněji, co zvládneš.
Ruth, prober se. Snaž se, Ruth. Tlač. Ano, tak je to správně.
Ano, děláš to dobře. Ještě!
Doktore.
Nikdy jsem nic takového neviděl.
To ne. Je to vzácné, ale občas se to stane.
Musíme zastavit krvácení. Buď opatrný.
Ztratili jsme ji.
Abrahame, ztratili jsme ji. - Ne!
Abrahame!
Jsem tu.
Moc mě to mrzí. Vážně jsem dělal, co jsem mohl.
Je mi to vážně líto.
Děkuji vám.
Ale vaše dítě je naživu.
Chápu vaše rozrušení, ale...
Je to... Živé?
Myslím, bude to žít?
Ano. Je to předčasné, ale jeví normální známky života.
Vyčkejte několik dní. Ztratí se to.
Odneste to pryč.
To není dítě.
To je rys.
Drahý Gustave, ujišťuji vás... - Řekl jsem, vezměte to pryč.
Příšera.
A nejsem pro vás "drahý" Gustav, ani pro nikoho jiného tady.
Potřebujete něco?
Něco k jídlu, nebo třeba pivo? - Ne.
Mám někomu zavolat? Přátelům? Příbuzným?
Ne.
Nemám žádnou rodinu, která by ještě žila.
Všichni zemřeli.
Už jsem tu jenom já.
Co se týká vaši novorozené dcery,
Birgersonsovi se nabídli, že se o ní první dny postarají,
pokud chcete.
Dobře.
Takže ji nakrmí a postarají se o ni.
Ano. - Abyste měl
čas vypořádat se s praktickou stránkou věci.
Můžete cestou ven zhasnout světlo?
To je skvělé. Víte, mám moc zavazedel. Opatrně s tím.
Můžu vám pomoci, slečno?
Nemusíte mi salutovat.
Jsem Ruth Johansen, nová učitelka hudby.
Já jsem přednosta stanice Arctander. - Je mi potěšením.
Jaké ji dáte jméno? - Gustave?
Jaké ji dáte jméno?
Já... Nevím.
Nevíte? - Ne. Pochopte,
mám teď tolik věcí o kterých musím přemýšlet.
Gustave, opravdu potřebuji jméno. - Ano, to chápu.
Samozřejmě, že potřebujete.
Co třeba Ruth, po její matce?
Ne, to nikdy!
To nechci. To by bylo příliš.
A co Eva? - Abrahame!
Popravdě je to biblické jméno matky všech.
Ale pokud se věda nemýlí, všechny matky
před tisíci lety vypadaly jako toto dítě.
Eva nevypadala jako opice.
Promiňte, co to říkáte? - To jako vážně?
Eva?
Eva nemusí být tak špatné jméno.
Eva.
No, nakonec je to dobré jméno.
Evo,
křtím tě ve jménu Otce, Syna i Ducha svatého.
Musíme si pospíšit. Přišli si pro Ruth.
Říká se, že s tím dítětem není něco v pořádku.
Swammerdamme.
Co si o tom myslíš? - O čem?
Program v letáčku s vodoznakem,
prapory, stráže a... je to divné.
Předpokládám, že je to jeho způsob vyjádření zármutku.
Možná ano. Smutek přednosty stanice. Vážně si to myslíš?
Každý máme svůj způsob vypořádání.
Nechápeš, o co mi jde? Povím ti to.
Myslím, že to není pohřeb, ale odvedení pozornosti.
Přesně to to je.
Jsi tak hezká holčička.
Jsi. Ano, jsi.
Dobrý večer.
No... - Paní Birgensonová mě požádala, ať vám řeknu,
že vaše dcera je uložena v košíku
v naší ložnici.
Gustave, ona k tomu dítěti začíná hodně lnout.
Ano a paní Birgensonová není už nejmladší, takže...
Opadalo jí to?
Opravdu nemůžete nic udělat?
Bohužel ne. Je to neobvyklé.
Můžeme jen doufat, že se toho zbaví.
Doktor Levin našel opatrovnici.
Je jí jen 17 let a je v obtížné situaci.
Její dítě zemřelo tři dny po porodu.
Otec dítěte není znám
a její rodiče s ní nechtějí mít nic společného.
Je ze Svobodné církve. Zoufale potřebuje toto místo.
Je to tu tak krásné.
Nikdy jsem neměla svůj vlastní pokoj.
Dobře... - Doma nás je spousta.
Nemáme tam moc místa.
Pokud budete něco potřebovat, najdete mě dole.
Dobrý den. - Zdravím.
Tohle je malá Eva.
Dobře se o ni starejte.
Zase vás navštívím.
Ano? - Ano, já...
Hledám tu přednostu stanice. Chtěl jsem...
Provádí drážní inspekci, nebo tak něco.
Mám mu předat zprávu?
Ne... Ne, to je v pořádku.
Jsem Cantor Swammerdamm.
Přijdu jindy.
Swammerdamme? Vypadáš rozrušeně. - Rozrušeně?
Byl jsi za přednostou stanice, ne?
Ano, byl.
Proč se chováš takhle? Tohle ti není podobné.
Hra na piáno z tebe udělala měkotu?
Ne, jistě, že ne. - Tak co je?
Nemáš ponětí, co jsem právě viděl.
Zaklepal jsem na dveře přednosty stanice.
Bylo... Bylo to lidské dítě.
Takže je pravda, co lidé říkají?
Měla oči jako had? - Jako had? Ne.
Žádné tesáky? - Ne, ne, ne. Blázníš?
Myslím, že Tidende o tom musí něco napsat.
Cože? Ne.
Ne, řekl jsem ti to důvěrně. Nemůžeš o tom psát do novin.
Hezký večer. - Snažně tě prosím.
Hezký večer. - Prosím tě, jako přítele.
"Po pečlivém zvážení redakčního štábu,
jsem došel k tomu, že je třeba umlčet spekulace,
které se začaly nedávno objevovat."
PODIVNÁ PŘÍRODNÍ UDÁLOST.
"Drby a fámy jsou, jak dobře víme, nepříjemné.
A naše noviny jsou jako všechna seriozní novinařina,
v opozici proti tomuto druhu nešťastné činnosti.
Nicméně, občas nastanou soukromé incidenty,
které mají zvláštní povahu,
že drby o nich jsou výzvou k svědomité novinařině."
Viděla jsi to?
Jako zvíře? - Ano, má vlasy po celém těle.
Viděli jste to dítě?
Nikdy neotvírejte dveře, s dítětem v ruce.
Omlouvám se, pane.
Jsem zaměstnanec Národní železnice!
Nechci tu žádný zvěřinec!
Tohle označí vzdálenost na jakou smí k oknu.
Rozumíte? - Ano, pane.
Kromě toho, za žádných okolností, nechci vidět její tvář v mé kanceláři,
ve spojovatelně, nebo kdekoliv ve staniční budově.
A ani na nástupišti. Rozuměla jste?
Nejspíš odejdou, až zjistí, že tu není nic k vidění.
Všimla jste si, že by ztrácela ochlupení? Na polštáři, nebo jinde?
Ne. - Dobře.
Pane přednosto stanice. Neměla bych to říkat,
vlastně na to ani nemám právo, ale...
Pokračujte.
Přemýšlela jsem o Evě.
Myslím, že je škoda, že se jí nedostává čerstvého vzduchu.
Začala být hodně bledá.
V poslední době ani moc nejí, ani nespí.
A hodně pláče.
Napadlo mě, že kdybych s ní mohla na procházky,
dolů hlavní ulicí, nebo až k Fredheimu každý den...
Popřemýšlím o tom, Hannah. Dobrou noc.
Nakreslil jsem drobnou mapu. Tohle je cesta, kterou můžete jet.
V 10:15 není nikdo na nástupišti.
Můžete přejet s kočárkem na konec nástupiště.
Odsud pak přes železniční koleje do těchto prázdných prostor.
Najdete tam cestu, částečně pokrytou prkny,
ta vede k strojovně.
U ní je na slunné straně malá lavička.
Můžete tam chvíli posedět.
Samozřejmě, jen pokud tam nikdo nebude.
Pokud chcete, můžete být venku celou hodinu do 11:15.
Zpátky se vrátíte stejnou cestou.
Pokud chcete být venku kratší dobu,
tak můžete obejít celé město.
Pak se ale nemůžete nikde zastavovat.
Cokoliv jiného, než tohle, je přísně zakázáno.
Dnes se zasmála.
Nechcete si ji pochovat v náručí?
Ne, je lepší, když se o ni staráte vy.
Dnes už je pozdě, ale zítra...
Máte hodinky?
Gustave!
Dopis. Od zdravotnické rady.
Aha, takže o tom vědí i v hlavním městě.
Ano. Prostě jsem to musel nahlásit.
Jinak bych měl sám potíže. Přečtěte si to.
"To je tak vzácný jev, o kterém je známá jen hrstka případů
za posledních 400 let.
Váš dopis proto přitáhl velkou pozornost...
Přijedou sem? - Ano, jsou na cestě.
Doktor Stroem? - Ano.
Doktor Levin. - Přineste mi můj kufr.
Přednosta stanice Artcander. Jsem otec dítěte. Tudy prosím.
Fantastické. Neuvěřitelné!
Usmívá se a vydává stejné zvuky jako ostatní děti.
Pokud vím.
Už jste to někdy viděl?
Ne, nikdy. Nikdy. Je to unikátní.
Viděl jsem případy, kde se to týkalo některých částí těla.
Co je s ní špatně? - Není s ní nic špatného.
Všichni máme vlasové váčky po celém těle, Artcandere.
Před sedmým měsícem vývoje plodu,
se všechny najednou po celém těle aktivují,
produkují výrazný růst vlasů.
Jako by se organismus ujišťoval, že je v pořádku.
Pak v sedmém měsíci se plod, veškerých vlasů zbaví.
Ale vaše malá holčička, si je naopak všechny zachovala,
rostou a rostou a rostou.
Chápu. Takže si je prostě ponechala?
Ano, přesně tak. Ano.
Ale co můžeme udělat, aby ty vlasy, co nejdříve zmizely?
Nemůžeme udělat nic.
Ale nesmíte, nesmíte ji oholit.
Vlasy by znovu narostly a zhrubly by jako strniště vousů.
Musíme zůstat ve spojení, Artcandere.
A mohl by... Levin, že?
Ano. - Mohl byste posílat průběžné zprávy?
A potřebuji foťák.
Ale všechny ty vlasy, kdy zmizí?
Nikdy nezmizí.
Taková vzácnost. Kuriozita.
Udělám si fotku, pokud vám to nevadí.
Vím, že nevypadám jako ty.
Ani v očích, ani v ničem jiném.
Když se podívám do zrcadla. Nevypadám jako nic jiného.
To vím velmi dobře.
Ostatní lidé mají tváře, ale já ne.
Evo, možná bychom měli ten obraz nechat viset, tam kde má.
Není to dobrá fotka.
Ve skutečnosti takhle nevypadala.
Podívej! Podívej!
Ne!
Ne, ne!
Ne!
Podívej se na mě!
Teď budeš vevnitř tak dlouho, dokud mě nezačneš poslouchat.
Ne! - Jdi dovnitř!
Osm plus osm plus osm se rovná 24.
Pět krát pět se rovná 25.
Šest děleno šesti se rovná 1.
Jedna, dvě, tři, čtyři, pět...
Páni, podívej na to!
To bude nejhezčí stromeček, co jsme měli.
Připomíná mi oslavu vánočních stromků ve Fredheimu, když jsem byla malá.
Jaké "oslavy vánočních stromků?"
Nevíš?
Oslava pro vánoční stromeček?
Oslava vánočního stromu byl nejlepší den z celého roku.
Ještě lepší než Štědrý den.
Konala se v lednu.
Bylo to takové rozloučení se stromečkem.
Byl třikrát tak velký jako tento.
A byl taky krásně nazdobený.
Měl na sobě ozdoby? - Zlaté ozdoby.
Vážně zlaté?
Neměli bychom radši dokončit zdobení stromečku?
Mívala jsem na sobě mé nejkrásnější šaty.
Byly celé červené s modrými sametovými mašlemi.
A má máma mi dala na boty stříbrné přezky.
Třpytily se stejně jako stromek.
Vypadala jsi jako princezna?
Myslím, že ano. Vypadala jsem krásně.
Pak jsme tancovali kolem vánočního stromku
a pak přišel kouzelník.
Na toho jsme se těšili nejvíce. - Hannah...
Nechal ve vzduchu objevovat se květiny, peří a...
Hannah!
Nechybí tam něco?
Evo?
Za chvíli se vrátím. - Dobře.
Budu pryč přes půl hodiny.
V noci o tobě sním.
Občas. Ne často.
Jsi krásnější než na té fotce.
A máš tak hnědé oči.
Máš jemný a hřejivý hlas.
Usmíváš se a něco mi povídáš.
Něco, co si nepamatuji, když se probudím.
Přesto tyto sny miluji.
Jednou se mi zdálo, že máš vlasy na tváři a já ne.
Ale po probuzení, bylo vše stejné jako dřív.
Přála bych si, aby tomu tak nebylo.
Jak dlouho zůstane Hannah u své rodiny?
Hannah? Až do třetího vánočního dne.
Těšíš se na dárek, který si pak otevřeš?
Tati, mohli bychom prosím, jít na oslavu vánočního stromku?
Ne. To není nic pro nás.
Ale Hannah říkala, že je to pro všechny.
Hannah... "Hannah říkala..."
Vkládá do tvé hlavy spousty nápadů...
Evo...
Říkal jsem ti, jak mohou lidé reagovat.
Ano. To nevadí.
Dobrou noc. - Dobrou noc.
Mívali jste vánoční stromeček, než jsem se narodila?
Jistě, že ano. To víš.
To tvá matka vyrobila andělíčky, hvězdu
a všechny ostatní ozdoby, které věšíme na stromeček.
Myslíš, že o mně přemýšlela,
když vyráběla ozdoby?
O tobě?
Ne, to si nemyslím.
Ne, to ne. Potřebuji uzavřenější boty.
Něco... Něco... Něco jak tohle.
Ano.
Mockrát ti děkuji. - Poděkuj i Hannah.
Děkuji ti.
Můžeš si to půjčit navečer.
Já je jako malá taky nosila.
Jste připravené?
Vypadáš jako princezna.
Ráda vás vidím.
Evo, dívej se jak září.
Je ti v tom horko?
To jsem si myslel.
Ahojky. - Ahoj.
Vypadáš krásně.
A máš nové boty. - Táta koupil stříbrné spony.
A máš na sobě krásné šaty. Chceš kousek dortu?
Ano.
Dámy a pánové! Chlapci a děvčata!
Vítejte u ukázky kouzel, čar a zázraků.
Jste připraveni vidět věci, které jste ještě nikdy neviděli?
Ano! - Ano!
Uvidíme, zda naše neviditelná slepice,
snese pro nás vajíčko.
Mě! Mě! Mě! - Vyber si mě!
Zakdákáš do váčku?
Kokodák.
A co ty drahá?
Dobrý bože!
Máš na sobě úžasnou vánoční masku kozy.
To není maska. Ona tak vypadá.
Aha. Pak je to nejspíš samotná vánoční koza.
Umí vánoční koza mluvit?
Kokodák.
Hodný pejsek!
To není vejce. To je kámen.
Haf!
Vrrrr. Haf!
Haf!
Co jsem ti říkal? Odcházíme.
Co se děje? Co je?
Přestaň! Co to vyvádíš? Tohle je nevychovanost!
Tati, můžeš mě nakreslit?
Umíš pěkně kreslit. - Děkuji.
Prosím, tati.
Někdy jindy. Co to děláš?
Zítra?
Pojď.
Zdravíčko.
Je tu někdo, kdo vám chce něco dát.
Ano? Páni, to je hezké. Děkuji mnohokrát.
Rádo se stalo.
Proč vám říkají "Jiskro".
Nejspíš, protože mé vlasy připomínají jiskry.
Jejda, podívej.
Evo, musíme nechat Jiskru zase pracovat.
Ne, to ne. Pojď sem. Je to bezvadné.
Pojď sem a podívej se. To píše Karolius.
Asi bych mu měl odepsat, že mě navštívily dvě krásné slečny.
Tak fajn.
"Chvástáš se jako vždy."
"Určitě to jsou staré slepice."
To si dovolil moc, že? Mám mu odepsat?
Pojď, připoj se ke mně. Jdeme na to.
Co mu povíme? Že je sám starý lišák? Ano?
Takhle píšeme.
Znáš abecedu?
Podívej. Vezmi si to. Bodům říkáme tečky
a linkám čárky.
Jsou to jen krátké a dlouhé stisky. Tečky a čárky. Tečky a čárky.
Dolů. Dolů. Skryj se, Evo. Honem se skryj!
Honem se schovej.
Ano. Zdravím.
"Tichý oceán se slévá se Severním ledovým oceánem skrze Beringovu úžinu."
"Jeho velikost je známa už stovky let."
Mám tu dopis pro tebe.
Pro mě? - Myslím, že ano.
"Drahá Evo, byla jsi tak nadšená, že mě napadlo, že se ti tohle bude líbit.
S pozdravem, tvůj kamarád Jiskra."
Podívej.
To je celá Morseova abeceda.
Napsal: "Tvůj kamarád Jiskra."
K revoluci muselo dojít.
Ruský lid žil jako zvěř.
Sto let hladověli.
Ale milá Elso. Takhle se přebírá zodpovědnost?
Chcete svrhnout sociální pořádky a vzít zákon do svých rukou
a zabít své oponenty? Tím akorát vznikne chaos.
Slyšel jsem, že tam nejezdí ani vlaky.
Ani jeden vlak nejezdí podle jízdního řádu.
Jízdního řádu? Gustave...
Ruský lid byl vlasteneckým mýtem,
ale teď povstali a stali se hroznou skutečností.
Trockij to předpovídal.
Trockij je muž budoucnosti. Zapamatujte si to. Muž budoucnosti.
To snad...
Chci být telegrafní operátorkou. - Cože?
Spousta žen je telegrafníma operátorkama. To říkal Jiskra.
Ano, proč by ne, Gustave?
Děkuji, uvidíme se později. - Těšilo mě.
Byla v telegrafní kanceláři bez mého svolení. Už tam nepůjde!
Potřebuje se stýkat s lidmi. - O tom rozhoduju já, ne vy.
Nemůže být pořád sama. To jí neprospěje.
Není sama. Má nás.
Ale je dítě, Artcandere.
Musí být s dětmi svého věku.
Nemohl byste ji prosím, nechat chodit do školy?
Už jste zapomněla co se stalo na vánoční oslavě?
Myslíte, že ji máme dál vystavovat takovým věcem?
To je pro dnešek vše, Hannah.
Podáš mi můj hřeben?
Budeš pak kreslit, tati?
Možná.
Co budeš kreslit?
Je tu nový model vlaku, kterému se snažím dostat na kloub.
Železný vlak.
Kde je Hannah?
Nevím.
Kdy se vrátí?
Nevím.
Kdo se o mě postará, když tu není Hannah?
Nevím!
Přestaneš se mě už vyptávat?
Co to děláš?
Myslela jsem, že se Hannah vrátí, kdybych neměla vlasy.
Co je to za hloupost? Chceš mít vousy po celém těle?
A tohle... Na to nesahej. To je mé. Rozumíš?
Rozumíš?
Hned to otři.
Taková hloupost.
Dobrá tedy. Půjdu rovnou k věci.
Hannah, moc nám doma chybíte.
Chtěl bych slyšet vaše požadavky, pro váš návrat.
Ten je můj? - Ano.
Je propojen s telegrafem dole. Takhle spolu budeme moci mluvit.
Hned to vyzkoušíme, chceš? Sedni si tu a já seběhnu dolů.
Kdo by to byl řekl.
Vítejte zpátky.
"Od Jiskry pro Evu.
Nenech si ujít vlak ve 2:30. Bude v něm skutečný černoch!
A vlak v 3:45 poveze kolotoč."
"Od Evy pro Jiskru.
Je legální rozhodnutí Dr. Levina a mého táty, že nikdy nebudu chodit do školy?"
Ale má drahá Hannah, nemohu jít proti Artcanderovu rozhodnutí.
Je otcem dítěte a musím říct, že s ním souhlasím.
Ale musí se učit určité věci, jako jiné děti, s ostatními.
Školní rada... - Mluvil jsem se školní radou.
Slovo lékaře je zákon, to víte.
Musí být příjemné být v této pozici.
Inu, co nadělám?
Ale protože teď bydlím na nádraží,
všimla jsem si, že rozesílají dopisy i legislativě.
Okresnímu soudci i vikáři.
Neměla byste se do toho tak zapojovat. - Inu, co nadělám?
Dokončila jsem jen základní školu.
Myslela jsem si, že když jsem byla malá a musela zůstat doma,
že někdo zavolá soudci.
Jen mě napadlo, když to Artcander a doktor neudělají... Tak?
Odcházíme do školy.
Myslíš, že ostatní dětí se toho naučily hodně o historii Mezopotámie?
Možná.
Půjdeme.
Dobrá, dnes se budeme učit o písmenu "L".
Zná někdo nějaké slovo začínající na "L"?
Ano? - Led.
Led. Dobře.
Vezmi jí aktovku. - Lapačka blech!
Držte ji! - Vyškubejte ji vlasy!
Příšero! - Zrůdo!
Vyškubejte ji vlasy! Jo vyškubni jí je!
Mám je! Mám vlasy zrůdy!
Jak ses dnes měla ve škole?
Šlo to dobře.
Velmi dobře.
Kjersti Borgli? - Tady.
Kristine Gulbrandsen?
Jdeš pozdě. - Ano.
Když o tom mluvíme, dostal jsem dopis od slečny Hadeland.
Píše, že v poslední době často chybíš ve škole.
Dělá si starosti z tvé absence a já taky.
Můžeš to nějak vysvětlit? - Možná slečna Hadeland.
Také přišel dotaz od profesora Stroema.
Ohledně dermatologické konference v Kodani, příští měsíc.
Sejdou se tam lékaři a vědci z celého světa
a pozvali nás k účasti.
Pojedeme tam?
Ano. Možná není tak špatný nápad na chvíli odsud odejít.
Možná pro mě vymyslí lék.
Přeji ti opravdu pěkný výlet. Opatruj se.
Užij si výlet, Evo. - Děkuji.
Hodně štěstí. - Bezpečnou cestu.
Něco malého na tvou cestu.
Máš nové kapesní hodinky, tati?
No, nevím, zda jsou nové.
Trochu snad.
Jsou krásné.
Inu je třeba vypadat k světu, když jedeme tak daleko.
Myslím, že večeři si dnes můžeme dát v jídelním voze.
Ale Hannah nám zabalila jídlo. Nemusíme mezi ostatní lidi.
Nemyslíš, že jsme se jídla od Hannah najedli už dost?
Tak pojď.
Dobrý večer. - Dobrý večer, jsem Artcander.
Halo? - Ano.
Máme zde rezervaci. - Zajisté.
Ano, Artcander. Už vím.
Tudy, prosím.
Menu. - Moc vám děkuji.
Nad čím uvažovat? Dáme si to nejlepší. Číšníku!
Takže, začneme dvěma polévkami dne.
Pak si dáme pečeni. To by bylo zatím vše.
Ale je to jen začátek, tak se moc nevzdalujte.
Rozumím, děkuji.
A také sklenici jablečného moštu pro mou dceru
a půl láhve Bordeaux pro mě. - Děkuji.
Nevšímej si jich.
Tak, teď jsme spolu na cestě, já a ty.
Velmi dlouhý výlet do zahraničí.
"Slečna a pan Přednosta stanice Artcanderovi."
Na zdraví.
Už jsem ti říkal, kdy jsem byl v Kodani? - Ne.
Tehdy jsem byl taky ve společnosti mladé dámy.
Bylo to dlouho před tím, než jsem poznal tvou matku, takže...
Ona a já jsme kráčeli nejkrásnější promenádou, co jsem kdy viděl.
Chtěl bych to podniknout znovu.
Možná, že v tuto chvíli cítím něco zvláštního.
Dlouhé cesty mohou mít na lidi takový účinek.
Cestovní vlaky, nebo lodě jsou v pohybu,
a běžný život jako by se v nich nikoho netýkal.
Lidé jsou plní života tak, jak by to mělo být.
Na okamžik se promění v osoby jakými by měli být.
Takové, kterými by mohli být.
Jsou uvolnění.
Ráda bych objednala další láhev Bordeaux,
stejně jako báječnou mísu zmrzliny pro jejich dceru.
Slečno Artcander, poskytnete nám krátký rozhovor?
Jsou to jen dvě noci.
Slečno Artcander, jak dlouho se tu zdržíte?
Bude to v pořádku, tati. - Postarejte se o ni, prosím.
Profesore Stroeme, je nějaká naděje na lék pro slečnu Artcander?
Slečno Artcander, tady. Děkuji. Jen jednu fotku.
Děkuji.
Dobrý večer, mladá dámo.
Předpokládám, že jsme hosty na stejné konferenci.
Andrej Bor, k vašim službám.
Ale můžete mi říkat Andreasi, pokud chcete.
Eva Arctander.
Teď když jsme se seznámili, přidáte se ke mně, slečno Evo?
Můžeme si trošku popovídat.
Vy jste samozřejmě, zlatý hřeb, této konference.
Prosím omluvte mě, pokud jsem vás vyděsil.
V noci bývám často vzhůru, protože mě bolí kůže.
Je to mé neštěstí.
Máte bolesti, slečno Zlatý hřeb?
Ne, není to bolestivé.
To máte štěstí.
Předpokládám, že jste už potkala profesora Joachima.
To je doktor?
To je vtipné.
Ne, ne. Je to principál cestovní skupiny.
Má celý zvěřinec lidí našeho druhu.
Liliputy, Siamská dvojčata, tlusté ženy, silné muže.
Muže s dvěma hlavami, ještěřího muže.
To jsem já.
Jeho skupina je velmi úspěšná. Je známá po celé Evropě.
Možná si myslíte, že jste osamělá.
Protože nikdo není jako vy.
Ve společnosti profesora Joachima nebudete nikdy sama.
Protože vždy bude spousta dalších, v podobné situaci jako vy.
Budete se cítit docela normálně.
A možná budete i šťastná. Proto vám to říkám. Na zdraví.
Mezi námi zvláštními lidmi existuje spousta šťastných manželství.
Jste dost odpudivá. Nikdy nebudete vyléčená.
A nikdy nezískáte srdce normálního muže.
Žádný muž vám nedá to, o čem sníte.
Ne tam venku v jejich světě.
Ale v našem světě...
Můžete zažít štěstí.
Můžete být žádaná a milovaná.
A na oplátku byste mohla toužit a milovat.
Nemůžete od života chtít víc, než jaké jsou základní předpoklady.
To je lekce, kterou se většina lidí učí příliš pozdě.
Ale my se ji učíme brzy.
Napijme se na to.
Omlouvám se.
Je ti chladno, má drahá?
Je to tak lepší?
Teď se dobře vyspi.
A zítra ráno si dáme skvělou snídani.
A jen kvůli nejednoznačnému pohlaví,
nebo dalším vlivům, či patologickým znakům,
nemoci zvané hypertrichóza.
Jev je to unikátní v celosvětové míře.
A v Evropě známe jen pár případů.
Dobrá tedy.
Teď se cítíš lépe, že ano?
Dostal jsem zprávu. Co se stalo? Není to vážné, že?
Ne, ne. Pouze omdlela. Ale teď už je jí lépe.
Možná za to může dlouhá cesta vlakem a neznámé prostředí.
Ale brzy může pokračovat, že ano?
Jsem moc unavená.
Ano, všechno šlo podle plánu. Proto je tak unavená.
Pojď se mnou.
Nyní to ukončujeme.
Ale proč? Pro konferenci to bude velká ztráta, když nebude pokračovat.
Co se stalo v nemocnici, Evo?
Nic.
Ahoj, jaký byl výlet?
Ahoj, Evo.
V těch záznamových knihách je něco zvláštního, Artcandere.
Co k tomu řekneš? Podívej se.
Co by to mohlo být?
Ano, ano.
Jen mi dej trochu času, Knudzone a postarám se o to.
Fajn, máš čas do konce srpna, ale pak to budu muset nahlásit.
Koneckonců, potřebují na to někoho zodpovědného.
Kristian Guttormsen? - Tady.
Arvid Hansen?
Takže sem chodíš?
Neměl jsem sem chodit?
Ne.
Tak jo.
Teď by se hodila troška kávy.
Nepiju kávu.
Já bych pil kávu celý život.
Můj táta říká, že to není dobré pro děti.
Už nejsi dítě.
Nejlepší je se spoustou cukru.
Chutná?
Moc.
Chodíš sem plavat?
Voda je moc studená.
Tak pojď. Voda není tak ledová.
Mohla jsi mi říct, že neumíš plavat.
Myslela jsem, že to už umím.
Jsi vtipná.
Dobrým způsobem.
Jak jistě víš, jsou zde kontroloři,
protože zmizely nějaké peníze.
Ale určitě se můžeme nějak rozumně dohodnout.
Co? Vy z toho viníte mě?
Ano, rád bych se rozumně dohodnul. Takže ano.
Melvigu, Melvigu, Melvigu, sedni si.
Vím, že cítíš náklonnost k Evě.
Ona potřebuje svůj domov.
Kde jinde by mohla žít? Tady může aspoň telegrafovat.
Eva už nechce být telegrafickou operátorkou.
Chce studovat matematiku. Kvůli tomu bude muset jít do města.
Je příliš nadaná, aby seděla zavřená v telegrafní kanceláři.
Vysokoškolské vzdělání a zkoušky bych si nikdy nemohl dovolit zaplatit.
Krom toho, pochybuji, že by ji nějaká univerzita přijala.
A kde bude žít?
Ne.
Ona potřebuje svůj domov.
Udělej to kvůli Evě.
Já to prostě nechápu.
Hele, pokud je průměr kruhu 1, pak je obvod 3,14.
Vždycky? - Vždycky.
V Americe zkusili schválit zákon o zaokrouhlení pí na 4.
Pak by žádný most nezůstal stát. Naštěstí tam byl přítomen profesor.
Jsi hladký.
Myslím, že jsi hezká.
Můžu se za tebou zase někdy stavit?
Můžu? - Arvide... Ahoj.
Jste vyčerpaný, Gustave. Nic vážného, ale musíte si odpočinout.
Napíšu vám doporučení do lázní, které mají dobré ohlasy.
Může tam jít i Eva. - Do lázní?
Tati, co říkal Knudzon, před naším odjezdem?
Vypadal tak vážně.
Ne, ne, o nic nešlo.
Knudzon a já jsme dlouhá léta přátelé.
Pokud se vyskytne problém, je to jen mezi námi.
Nechtěla jsem tě rušit,
ale nemám co dělat celý den, zatímco manžel podstupuje procedury.
Takže jsem sem přišla malovat květiny.
Mimochodem, mladší by se měla představovat první.
Eva Arctander.
Taky se jmenuji Eva.
Eva Grjothornet.
Myslím, že jste krásná.
Vážně si myslíš, že jsem krásná?
Jste nejkrásnější.
Není tu piknik, na to být krásná.
Na podzim jsem to já, kdo chodí do lázní.
V těch dnech navštěvuji doktora Lebedea Kumatsche a jeho šnečí lázně.
Šnečí lázně?
Tento bulharský lékař objevil,
že šneci z Anatolských listů fíkovníků vytváří sekret,
který významně prospívá kůži a dermatologii.
Léčba spočívá v tom, že se pacient svlékne
a pak je potřen balzámem z mletých listů a kůry,
tak aby to vytvořilo jemnou vrstvu.
Šneci jedí pomoci jazyku ve spodní části.
Ten jazyk je plný ostrých zoubků,
které odstraňují odumřelé kožní buňky a vady.
Po chvíli pak začnou vylučovat svůj vyživující sekret.
Zkoušela jsem samozřejmě spousty jiných druhů léčení.
Od koupelí v jehněčí krvi po klasické elektrické koupele a ionizační komory.
Dokonce jsem se koupala ve výměšcích velryby.
To, nebylo vůbec k smíchu.
Myslíte si, že bych někdy mohla získat obyčejného muže?
Ale máš přítele, že?
Je krásný... Jako vy.
Snažím se vést konverzaci, když jsem s ním,
ale když jsem mu vyprávěla o první norské lékařce, která odjela do Paříže,
aby se setkala s Einsteinem a Marii Curie, tak ho to moc nezajímalo.
Kdybych tak byla krásná jako vy.
To si říkáš, protože jsi mladá, taky jsem to dělala, ale krásný je život.
Život je cíl a znamená vše. Všichni se o něj usilovně snaží.
Ale co je to krása?
Tu postupně ztrácím i já.
I přes šnečí léčbu.
Neměla bys být smutná, ale všímavá.
Máš neobvyklý start, ale ten ti poskytuje volnější možnosti.
Slib mi, že si tohle zapamatuješ.
Můj táta byl předčasně povolán zpět.
Vypadá to, že doma na stanici se stalo něco vážného.
Takže brzy odjedeme.
Bylo milé poznat tě.
Nápodobně.
Máš před sebou dlouhou cestu.
Myslíte?
Malá kamarádko. Šťastnou cestu.
Jiskro! Arvid má...
Tati?
Hannah! Kde je Jiskra?
Hannah!
Ty odjíždíš? Počkej!
Musíš to zastavit. Nemůžeš ho nechat odejít.
Podáš mi sůl, prosím?
Jiskra stojí venku na nástupišti a čeká na vlak.
Tu sůl. - Nemůžeš ho vinit.
Já ho neviním. Sám se rozhodl odejít.
A proč dobrovolně rezignoval? - Tenhle tón si odpusť, mladá dámo.
Kontroloři provedli vnitřní kontrolu.
Ztratily se různé částky vládních peněz, jak jistě víš.
Můžete mi podat tu sůl, Hannah?
A? - A?
Vyložil karty na stůl a vzal na sebe vinu.
Knudzon a já jsme se ho zastali,
takže byl případ vyřešen po dobrém.
Ale přijde o práci. - Ano, o práci přijde.
To bylo součástí naší dohody.
Tím jsme se vyhnuli soudnímu procesu.
To by bylo velmi smutné.
Pro tebe a stanici. - Pro všechny.
A zvláště pro tebe.
Evo.
Uvědomuji si, že to pro tebe není snadné.
Byl to dobrý přítel a měla jsi ho moc ráda.
Vždy byl moc laskavý. Vím to.
Ale snaž se... - O co se mám snažit?
Měla by ses na to podívat z filozofického hlediska.
Filozoficky? To je skvělý nápad.
Tenhle tón si vůči mně odpusť.
Ironie ničemu nepomůže.
To se v životě stává. Takový je život, Evo.
Takže, už se o tomhle víc nebavme.
A o čem se teda budeme bavit? - No, to já nevím!
Tohle nemůžeš!
Děkuji, Hannah. Už mám dost.
Jiskro!
Evo?
Evo, pojď sem a podívej se.
Čtu si.
Poslyš, brzy má někdo narozeniny.
Možná potřebuješ nové šaty. - To si nemyslím.
A co bys chtěla? - Krystalový goniometr.
Aha a k čemu slouží?
Je to docela těžké vysvětlit.
Používá se k určení vzájemných vztahů mezi úhly krystalu.
A tím se určí do kterého krystalového řádu spadá.
Jinak to nelze určit.
No páni.
Ty jsi opravdu jedinečná, Evo. - No jasně.
Krystalový gon...
Goniometr. - Goniometr.
Krystalový goniometr?
Máš nějaké krystaly k změření?
Pamatuješ si na Jiskru? - Ano.
Jiskra a já jsme chtěli jí do molybdenského dolu a nějaké tam najít.
Takový byl alespoň plán.
Ano, chápu. Rozumím.
A o mých narozeninách nechci jít na hřbitov jako obvykle.
Dobře. Ale vždy jsme tam chodívali.
Je to ztráta času. Raději bych se podívala na představení ve Fredheimu.
Mají tam nějaké varietní představení.
Tohle vypadá vážně zajímavě. Říkalas, varietní představení.
Tak fajn, snad to nebude Ibsen. Ten je nudný.
Dámy a pánové!
S hrdostí vám představujeme
nejúžasnější a nejrozmanitější ukázku lidského života.
Přivezl jsem vám dvojčata, která jsou propojená.
Dvě mysli v jednom těle.
Odkázané na společný život. Až do smrti.
Liliputí dáma. Nikolajevna Anderlij.
Dámy a pánové, nejvyšší člověk v Evropě.
Světem milovaný i nenáviděný váš Samson Crimsen z Dánska.
Jste první, komu ukážeme,
že se zasnoubili slečna Anderlij a pan Crimsen.
Svatbu budou mít ve Stockholmu.
Narodil se v džungli na Borneu.
Jež je lidmi dosud neprozkoumané.
Je to tak,
že lidé se na světě rodí v neuvěřitelných variacích.
To je opice?
Jednu takovou taky máme!
Jak se opovažujete? Jak se opovažujete, přijít do mého domu?
Nikdy.
Tohle nepřichází v úvahu.
Ale to, co jste včera sám viděl. Bylo to vážně horší než ty řeči?
A co ta medicínská konference v Kodani?
Nedůstojné.
Takové to bylo.
Ale lidé si to užívají, pane Artcandere.
To přesně lidé chtějí.
Vaše dcera může vidět Berlín, Londýn, Řím, Ameriku.
Může se stát velmi bohatou.
I vám to může poskytnout finanční nezávislost.
Co by na to asi řekla její předčasně zesnulá matka?
Nebo co by si pomysleli zdejší lidé, kdybych na to přistoupil?
Odpověď je "ne".
Teď prosím, odejděte.
Mohu vás poprosit, ať o tom popřemýšlíte?
Odjíždíme hodinu po poledni.
Vřele tě vítám v naší skupině.
Je mi velkým potěšením.
Pojď.
Seznam se s ostatními.
"Pro Hannah."
"Děkuji ti."
"Prezentace lidské rozmanitosti, pouze jeden večer."
...ale smrt lva v jejich rukou,
jim poskytla neuvěřitelnou inspiraci.
Taková kráska! - Úžasné!
Je roztomilá.
Nepřibližujte se. Nepřibližujte se.
Nemusíte se obávat,
ale smrt lva v jejich rukou,
jim poskytla neuvěřitelnou inspiraci.
Kdy sis na to zvyknula? - Na to si nikdy nezvykneš.
Malé pokoje, velké apartmány.
Pokoje přicházejí a odcházejí. Města přicházejí a odcházejí.
Jeviště, výstaviště, pivní kluby.
Já jen stojím, zatímco všichni ostatní jsou v pohybu,
burácejí a smějí se.
Nyní už chápu jak blízké jsou člověku čísla a myšlenky.
Jsou našimi rodiči.
Našimi jedinými přáteli, kteří nás neopouští.
Pařížská univerzita - Sorbonna. 1936
Dámy a pánové.
Je nám dnes potěšením představit vám,
profesorku Evu Artcander.
Udělá nám přednášku o své práci na modulárních formách
a na Ramanujanově vzorci.
Mí drazí kolegové.
Co mě přivedlo sem, do této krásné místnosti,
plné neobyčejných myslí?
Matematická konstanta.
Nejdůležitější číslo. Nejdůležitější číslo v historii.
Pí.
Má to co dělat s darem k mému narození?
S tímto luxusním kožichem, za který by některé ženy,
zaplatily nehorázné peníze, jen aby ho mohly nosit?
Možná ano, možná ne.
Zajímavější je ale vzorec, který vám nyní představím.
Děkuji. Velice vám děkuji.
S dovolením.
Eva Artcander? - Omluvte mě.
Děkuji.
Promiňte, můžu vám pomoci?
Evo!
Můj bože, ty jsi nádherná.
Je zvláštní být tady bez něj.
Ano, on...
Byl starý a měl toho už dost.
Byl připraven.
"A odpusť nám naše viny, jako i my odpouštíme našim viníkům.
Neuveď nás do pokušení a vysvoboď nás od zlého.
Přijď království tvé
Buď vůle tvá, jako v nebi, tak i na zemi.
Navěky věků. Amen."
Nic z jeho oblečení? - Ne.
Manžetové knoflíčky a zlaté hodinky, chceš je?
Ne, díky, Hannah. To je v pořádku.
Ale jídelní servis tvých rodičů je svatební dar,
mam ho zabalit a poslat ti ho? - Ne, děkuji, Hannah. To není třeba.
Mám vše, co potřebuji.
Dobrá budu to opatrovat na později.
Dejme si skleničku sherry.
To mám z Paříže.
Vytvořili to před lety.
Dává se to na nehty. Budou pak červené, jako tohle.
Můžeš to použít na večírek, nebo když se chceš nastrojit.
Ale nezapomeň to pofoukat, jinak se ti to může přilepit na oblečení.
Doufám, že ti nebylo nepříjemné, že ses s ním přijela rozloučit.
Úzkostlivě prahnul po tom, abys dostala tohle.
Přeložil Tuax (tuax@centrum.cz)